főszereplésével
A 13. HARCOS
Nevem Ahmed Ibn Fahdlan, Ibn Al Abbas, Ibn Rasid, Ibn Hammad.
De ez nem volt mindig így.
Költő voltam a világ legnagyobb városában.
Gondtalanul éltem,
míg egy végzetes napon...
megismertem egy hatalmas úr asszonyát.
A férj bepanaszolt a kalifánál.
Aki messzi északi földre száműzött.
Követnek Tossuk Vlad országába.
Hosszú hónapokig utaztam a messzi északra.
Így utaztunk teveháton a barbárok földjén.
Atyám régi barátjával, Melchisidekkel.
Sok nép honán át.
Míg a gyilkos tatárok földjére nem értünk.
Jönnek a tatárok! Fusson, ki merre lát!
Megálltak! Nem üldöznek...
Egy hajó!
Elvonulnak!
Indulj!
Hussein, várj!
Kik azok ott a hajón?
Normannok. Ne állj meg!
Miért? Veszélyesek?
Az attól függ. Talán elengednek, de meg is ölhetnek bennünket.
Az ördögbe is, nagykövet vagyok! Tárgyalnom kell az emberekkel.
Erre még módod nyílhat.
Hogy hívja magát a főnökük?
- Legkevesebb, császárnak. - Szóval császár.
A főnökötöket...
vagyis a királyotokat keressük.
Próbálkozz a göröggel.
A királyuk a sátorban van...
de nem áll velünk szóba.
Mivel halott.
A temetésén vagyunk.
Bemutatnak az egyik trónörökösnek... ő Buliwyf.
Dicsőítő éneket vár tőled.
Mondj egy verset, egy regét. Valami csak eszedbe jut.
"Kezdetben a világ pusztaság volt..."
"És Isten szelleme..."
Most új király ül a trónon,
és a normannok a régit temetik.
De nem a földbe, a kukacok közé. Elégetik.
Egy pillanat, és ő és minden tulajdona a Paradicsomba száll.
Ajándékaink urunk
- birodalmát gazdagítják a Paradicsomban. - Ez útravalója.
Íme, ott látom atyámat.
Látom anyámat, nővéreimet és fivéreimet.
Látom minden ősömet az idők kezdetéig.
Ők szólítanak.
Hogy kövessem őket a Walhallába.
Hol a hősök örökké élnek.
Követi őt útján.
Ezt nem látod többé, ez az ősi szokás.
Újabb hajó érkezett az éjjel.
Orrán egy ifjú áll, mint egy szobor.
Megmutatja magát.
- Hogy mindenki lássa? - Nem tudják, nem látomás-e?
A köd miatt van így.
Veszélyes lényeket sejtenek a ködben.
A fiú időt hagyott nekik, hogy eldönthessék, nem szellem-e?
Hírt hozott. Északi földjéről Buliwyfnek!
Ő Wulfgar.
A hatalmas északi király fia.
Segítséget jött kérni.
Földjét megtámadták. Faluját elpusztították.
Ősi rém üldözi őket.
Amelynek nevét nem ismerik.
Mert tilos kimondani.
Mitől rettegnek ennyire?
A nevét nem mondhatják ki.
A halál angyalát szólítja.
A csontokat kéri. Jósolni fog.
Annyi harcost kér, ahány hónap van.
Tizenhárom holdhónap van egy évben.
Ennyi harcos keljen útra.
Nyolc.
Kilenc.
Tíz.
Tizenegy.
Tizenkettő.
Azt mondják: a tizenharmadik nem lehet normann.
- Mi az ördögről beszélsz? - A tizenharmadik te vagy.
Aprónak találja a lovadat.
Azt mondja: csak egy arab indul csatába egy kutya hátán.
A nevedet kérdi.
Nevem Ahmed Ibn Fahdlan, Ibn Al Abbas, Ibn Rasid.
- Eban. - Nem, nem.
Ahmed Ibn Fahdlan.
- Ibn azt jelenti: a fia... - Eban.
Mit mond?
Siess a halálod elé, vagy más lép a helyedbe.
Nem feledlek el.
- Járj Istennel. - Hallod, uram?
...tizenkét ló...
...nekik...
- ...hozok néhány libát... - Mire ő:
...jövök haza ma este...
Nem is így beszélek.
Roneth lefeküdt a feleségével, mi meg elvittük a lovait.
Nagy a szátok.
Valami füstös képű szajha lehetett...
...mint ennek az anyja.
Az anyám...
tiszta asszony volt.
Nemes család sarja.
És én...
legalább...
tudom, ki az apám.
Te disznózabáló szukafattya.
Állj! Nyughass!
Hol tanultad meg a nyelvünket?
Figyeltem.
Te le tudod rajzolni a hangokat?
A hangokat?
Igen.
Én a hangokat...
el is tudom mondani.
Mutasd.
Egy az Isten...
és Mohamed az ő prófétája.
Add a zsákot.
Vigyázz magadra!
Csak egy arab indul...
csatába egy kutya hátán.
Ezt már hallottam.
Szép volt, arab!
A kutya ugrani is tud!
Tessék.
Egyél.
- Nem hajózhatnánk a part közelében? - Ma nem
hajózhatunk a part közelében.
Bukj le!
- Mi történt? - Csend.
Föld!
Arab!
Mondd el, amit lerajzoltam!
Egy az Isten, és...
Mohamed az ő...
prófétája.
Gyerünk.
Erre szükséged lesz.
- Ezt nem bírom el. - Erősödj meg!
Lovas.
Jól táplált férfi könnyű lovon.
Illatszer.
Egy asszony!
Egy hírnök.
Selyembe bújtatott küldönc.
- A neveteket, de gyorsan. - Buliwyf vagyok, Hygiliak fia.
Nemes uradat jöttünk szolgálni.
Uram, Hrothgar, óhajt köszönteni benneteket.
Se fal, se árok...
Még egy rendes sánc sincs.
Egy tehenet sem lehetne távol tartani innen.
Nők és gyermekek...
Felnőtt férfi csak elvétve.
Jó uram, ez itt Hygliak fia, Buliwyf. Ki messze földről érkezett.
Ismertem gyermekkorában.
Ismertem az apját is...
Megismertem őt,
férfivá érett.
Vitéz... férfivá.
Mi zaklatja földed?
Lehet, hogy tébolyult.
Menj a ködbe.
Látta őket valaki?
Látta őket valaki száz yardra?
Mindenütt jártak.
Északon is.
Szóbeszéd.
Ha nem lelünk rájuk, kerítést és egy rendes
- várárkot kell építenünk. - Nem akarok kerítést építeni.
Nem vagyok paraszt. Kutassuk fel őket!
Uraim!
Beszélj, fiú! Ki tette ezt? Beszélj!
- Keressetek valakit, aki ismeri. - Várjatok!
Én ismerem.
Egy majorságban él. Odavezetlek.
Ne állj elém!
Tehát igaz.
Nincs lópata nyom.
- Gyalog jöttek. - A fejük eltűnt.
A gyerek talán elbújt, úgy menekült meg.
Ezek...
harapásnyomok.
Azt mondják megeszik a holtakat.
Milyen ember volna erre képes?
Nem ember volt, hanem wendol.
Itt vannak.
- Mi az? - A wendolok anyja.
A nyom?
A sziklák közt eltűnik. Két mérföldre innen.
- Szóval ravaszok. - És óvatosak.
És sokan vannak.
Jobbra, ott a torony mellett.
És délre... az erdő szélén...
Valami elűzte őket. Ne keresd tovább, kisöcsém.
Figyelnek minket.
- És ha üldözzük őket? - Köddé válnak.
- Visszajönnek? - A parasztok szerint a köddel érkeznek.
Szóval, ha leszáll a köd: jönnek!
Üldözötté váltunk a saját földünkön.
Pedig régen gazdaságok virultak itt...
Ameddig a szem ellát.
Mi van északon és az ország belsejében?
Estwycket felégették.
Két éve.
A többi városról semmi hír. Már néhány hónapja.
Esténként...
- poharat ürítünk értük. - Te nem iszol ma este?
Nem, ma este nem iszunk.
De hajnalban felfedezik a holttesteket.
Az uraság nagy harcosnak látszik, és rendkívül bátor.
De azok ellen...
...elkél a szerencse.
A szerencse gyakran segíti a bátrakat.
- Ez ki? - A király fia.
Támadd meg őket, aztán tanítsd bátorságra.
Köszönöm tanácsodat...
De úgy hallom, te eddig csak fivéreidet ölted.
Ülj le és hallgass!
Ők az én vendégeim.
Ez az az ember, aki Estwyckben volt.
Láttam, amitől elváltozott az arcom.
A foguk, mint az oroszláné,
karmuk szilánkokra tépi a gerendát.
Éjjel jönnek.
Mintha látnának a koromsötétben.
- Két vagy négy lábon járnak? - Mindkettőt tették.
Mintha ember és medve lettek volna egyben.
Nem tudnám eldönteni.
A tűzkígyót láttuk mind az éjjel.
A domboldalon kúszott le.
Száz hajónyi hosszan.
Tüzet okádva ránk.
Atyám szerint kísértetek voltak.
Leszáll a köd.
A páncélomat!
Őrt állok veletek.
A gyermekemet védeni kell.
Ha rajtunk áttörnek, csak te állíthatod meg őket, uram!
Jó hadiszerencsét, fiú!
Hogy tudtok ilyenkor aludni?
A Égi Atya már megfonta életed fonalát.
Bújj egy lyukba, ha akarsz.
Attól sem élsz tovább.
A félelem nem segít.
Ha jönnek...
körbe állunk.
Háttal egymásnak.
Nem vagyok harcos.
Hamarosan az leszel.
Mozogj, fiú!
Nem futott el!
Hajszálad se görbült!
- Itt van Ragnar. - A feje?
Nincs.
A fejeket elviszik. Mindig elviszik.
És Hyglak?
Ugyanígy járt.
- Egyet sem látok. - Micsoda?
Egyet sem azok közül, akiket megöltünk.
Én sem.
Egyet sem.
Én legalább kettőt öltem meg.
Én is. Mindenki...
- Még az arab is kibelezett egyet. - Abban még volt élet.
- Elvitték őket. Nem lehet másképp. - Ezek démonok.
A vérük elég valódinak látszik.
Sokat nyavalyogsz.
Segíts kivinni Ragnart.
- Ez mi? - Tehénvizelet.
Tehénvizelet?
Lepárolva.
Nem, ne kend rám ezt a mocskot!
Vizet. Tiszta vizet.
Ahogy akarod.
Holnapra begennyed, és lázad lesz.
Gyere...
a kezed keresi a fejed.
A Paradicsomban majd találkoznak.
Nincs tetem, de itt...
egy mancs.
Hozzátok a cölöpöket.
Gyere ide. Oda tedd.
Oda tedd. Hosszú napunk lesz.
Tedd ide! Te is!
Mozgás!
Állj oda. Hegyezd ki a cölöpöt!
A cölöpre figyelj!
Most próbáld meg!
Van itt egy kovács?
Kovács...
- Ő akarta. - Adj egy arabnak kardot, kést készít belőle.
Jó kard.
Ha elestél, odaadhatom a lányomnak?
Szomjas vagy?
- Mézsör? - Víz.
Köszönöm.
Csak nők nyögnek így.
- Csináld még egyszer, és te is nyögni fogsz. - Meggyógyulsz.
Az orromnak vége.
Nem kár érte.
- Nagyon csendesek ma. - Félnek a parasztok a tűzkígyótól.
- Micsoda? - A tűzférge... a tűzkígyó.
Tűzkígyót?
Sárkányt?
Én nem hiszek a sárkányokban.
Óvakodj a hercegtől. Megmérgezi a király fülét.
Azt állítja, hogy Buliwyf a királyságát akarja.
Igaz ez?
Nem.
Hihetsz nekem.
Akkor legyetek óvatosak.
Nem mondott többet.
Nem is kell.
Herceg.
Meg kell mutatnunk.
A vörösfejű?
Majd én.
Te ne keveredj bele.
- Én mit csináljak? - Fogd be a szád és dolgozz!
Vigyázz, hova szórod!
Úgy kaparsz, mint egy kutya.
Kutyának neveztél?
Úgy szórod a földet, mint egy állat.
Már állat is vagyok?
- Nem figyelsz rám. - Süket vagyok?
- Bolond vagy, apró ember. - Szavaid gyengék,
és fecsegsz, mint .. , egy öreganyó.
Ez az öreganyó a másvilágra küld téged, apóka.
Mi történt?
Szakmai vita.
- De nagyobb, mint te... - Igen.
- Fiatalabb is. - Igen.
Fogadj rá, ha akarsz.
Lehet...
Szerencse.
Állítsd meg őket!
Megöli.
- Meglehet. - De nem hagyhatod.
Ostobák!
Ápold a barátodat.
Bátor ember volt.
- Megölhetted volna. - Igen.
- Miért vezetted félre? - Ez a lényeg.
Mindenki kiszámíthatja a másik erejét.
Ez azt tette, amióta meglátott bennünket.
Most azt számolgathatja, amit nem látott.
És a félelmet, amelyet eddig nem ismert.
Ostoba dolog és költséges.
A kardja ma este hiányozni fog.
Edgtho!
Ne lármázz! Hallak.
Azt hittem, a toronyban vagy.
- Esni fog. - A tenger...
Három mérföldre van egy szikla. A hullámok mennydörögnek.
A wendolok mennydörgő sziklának nevezik.
- Leszáll a köd. - Látom.
A kígyó. Felébresztették a tűzkígyót.
Gyorsan! Siessünk...
Gyorsan! Gyerünk! Befelé!
Gyorsan, gyerünk!
- Hozz vizet! - Készen vagyunk!
Tűzkígyó!
Tüzet fúj!
Mi az ott a torony alatt?
- Egy gyerek. - Nézzétek!
Nyissátok ki a kaput! A kaput!
Nyomd!
Húzzuk fel a karókat!
- Halga! Gyere! A kocsiban. - Bukj le.
Emeld!
Húzd!
Szóval, láttad a tűzkígyót!
Lovasok.
- Egy sárkányt jobban szerettem volna. - Százak... fáklyákkal.
Északra menjetek.
Induljunk, kisöcsém, kezdődik!
Allah irgalmas!
Láttad ezt! Fogd meg! Megcsíptelek!
Ember ez!
Ember!
Semmi baj, kisöcsém! Egyre több van.
Hozd ide őket!
Elérték a kaput!
- Nyissátok a kaput! - Harcoljatok velük!
Vissza... küzdjetek!
Segíts!
Gyerünk!
- Mit csináljak vele? - Támaszd ki és tartsd!
Skeld, Halga, Roneth...
és Rethel utánuk megy.
Nem ihatom...
szőlő vagy gabona párlatát.
Mi az?
Mit nevetsz?
Ez méz...
ez mézből készült!
Itt fogunk meghalni.
Könnyen...
...lehet.
Gyere.
Végzett veled? Vagy életre keltett?
Úriember ilyesmiről nem beszél.
Még három fekszik a kerítésnél.
Mintha ember és fenevad párosodott volna.
Ember ez!
Ha ember, alszik is.
Ha alszik, van egy fészke, azt megkeressük.
- Megtámadjuk őket? - Tehetünk mást?
Gyere, van egy asszony, aki segíthet.
Hozd az arabot!
Nagyon öreg asszony...
- és egészen tébolyult. - Tökéletes tanácsadó!
Szégyen...
Weilew királynő fordul hozzám...
- Tanácsaidat kérjük, asszonyom... - Ti? Vagy ő?
Jer közelebb, Buliwyf.
Közelebb.
Ismersz?
Van fülem.
Harcos súgja: a Szél, Főnök mormolja: a Zápor!
De miért jöttetek?
Emberetekre találtatok?
Emberetekre találtatok a Halottevőkben?
Bölcs szavadat várjuk.
A háborút az akarat nyeri.
Talán rossz csatamezőt választottatok.
Hozhatok valamit tőlük?
Egy apróságot.
Igen.
Ez nem vezet célhoz.
Pusztíthatjátok őket.
De semmit sem értek el.
A gyökerükre sújtsatok le. Az akaratra csapjatok le.
- Hogyan? - Ez a wendolok anyja.
Őt tisztelik.
- Ő az akarat. - Hol keressem?
Ő az anyaföld. A földben keresd.
Óvakodj a főnöküktől.
A hatalom szarvát viseli.
Őt is meg kell ölnöd.
Van valami tervfélénk?
Addig lovaglunk, míg megtaláljuk őket. Aztán mindet elpusztítjuk.
Egy gyerek tudná ezt követni.
Kicsit sem félnek tőlünk.
- A kutya ezt nem szereti. - Medve koponyák.
Nem szeretik a vendégeket.
A ruháik...
...a fejdíszeik...
Medvék.
Annak tartják magukat.
Azt akarják, hogy medvének higgyük őket.
Hogyan vadásznak medvére?
- Kutyákkal becserkészik... - Hogyan vadászol medvére télen?
Lándzsával követem a barlangjába.
- Hol a barlang? - A föld mélyén.
- Ott a sziklán sok tűz ég. - Van ott barlang?
Itt nincs is barlang.
De van.
Ott.
- A szikla első falában. - Bejutunk?
Kutyákat tartanak. Talán...
Előbb meg kellene csókolnod. Menjünk.
Milyen mélyen vagyunk?
- Mindjárt átérünk a Föld túloldalára. - Gyertek.
Nézz a lábad elé!
Tévedtem.
Ezek...
...nem emberek.
Ha átvágjuk magunkat rajtuk, a másik csapat támad meg.
Másszunk le a falon... és ússzunk.
Rendben.
- Indulás, kisöcsém. - Utálom a magas helyeket.
Állj!
Gyerünk! Öld meg!
Rajta!
Az ördögbe!
Megtetted?
Igen.
Nehéz innen kijutni.
Egy ösvény vezet lefelé.
Eleget futottam.
Jó nap volt a mai.
Jó nap.
Indulás, fiú.
Gyerünk.
Helfdane?
Menjünk a patak partján. Valahol csak kijut.
A sziklák alá fut.
- Buliwyf. - Semmi bajom.
Párosával harcolunk. Addig a másik pár pihen.
Jönnek.
Még mi jöhet?! Esni fog.
- Ibn, mit szólsz ehhez? - Várj csak...
- Mennydörgés. - A tenger van odakinn.
Hullámok... Hullámok...
Ott a kijárat.
Oda tudunk úszni? Vagy megfulladunk?
Megpróbáljuk.
Végy levegőt! Végy levegőt!
Egy, kettő, három.
Úgy látom...
követnek.
Sokat kell úszni.
Nem éli túl.
- A sorsa megpecsételődött. - Azt nem tudhatod.
Élete fonalát régen megfonták.
Miattam búsulsz?
Mit tehetek?
Csak a puszta kezem az enyém.
Koldusként halok meg.
Királyként temetünk majd el.
Tehetős az az ember...
kinek megörökítik...
...a tetteit.
Arra emlékeznek.
Az ilyen ember valóban gazdag lehet.
A másvilágra indul.
A kardját fogja, mintha rettegne, hogy nem ébred fel.
Ne gondolj erre! Pihenned kell.
- Nem vagyok fáradt. - Pihenj!
A wendolok bosszút állnak az anyjukért. Támadni fognak.
Újra?
Az anyát öltük meg, nem a vezért.
Mikor?
Ma éjjel.
Hosszú itt az éj...
Nem úgy, mint nálunk.
Nem hiszem, hogy ma éjjel...
köd lesz.
Öld meg az anyát, szólt a jósnő. Öld meg a vezért, és megtörnek.
Meglátjuk, igaza lesz-e a jósnőnek.
De legalább tűz nem lesz.
Inába szállt a bátorságuk.
- Bárcsak itt volna Buliwyf! - Nem nagy ügy.
Tessék.
Készen állok...
Irgalmas Uram...
Napjaimat sok hiú tervre pazaroltam.
Ezt nem terveztem.
Most csak azt kérem...
...hogy jól éljem meg.
A következő öt percet.
Ha eljön az idő...
Ne engedjétek, hogy elragadják őket.
Mindenért, amit gondoltunk...
...vagy nem gondoltunk...
tettünk...
...vagy nem tettünk.
Vagy tennünk kellett volna.
Bocsáss meg nekünk, Uram.
Jönnek.
Íme, ott látom atyámat...
anyámat, nővéreimet és fivéreimet.
Látom minden ősömet az idők kezdetéig.
Hívnak engemet,
hogy foglaljam el helyem mellettük,
hogy kövessem őket a Walhallába...
...hol a hősök...
...örökké...
...élnek.
Vége.
Imádkozzunk, hogy utad biztonságos legyen.
Kihez?
A te földeden elég egy Isten. Nekünk sokra van szükség.
Mindhez imádkozom érted. Ne bántódj meg!
Adósoddá tettél.
Ég veled, arab!
Ég veled, normann!
Szörnyek tengerén és démonok erdein át utaztunk.
Áldassék Allah, az irgalmas és könyörületes!
Áldja meg a pogányokat, akik szerették isteneiket.
Megosztották ételüket, és vérüket ontották.
Azért, hogy szolgád, Ahmed Ibn Fahdlan...
férfivá és...
Isten hasznos szolgájává válhassék.
Magyar szöveg: Pozsgay József
Forgalmazza a BEST HOLLYWOOD Kft.